Subtitrarea: bioxenial10/niculaee Subtitrari-Noi Team/www.subtitrari-noi.ro
- Bună. - Bună.
- Sara Matthews. - Sara Matthews.
Eşti în camera 316.
- Bun venit! - Mulţumesc.
Sunt un şofer prost. Bună. Mă numesc Tracy.
Sara.
- Lasă-mă să te ajut. - Bine. Mersi.
Bună.
E grozav.
Nu, mamă, încă n-a ajuns.
Cel puţin, am ajuns prima, aşa că mi-am ales partea de cameră.
Bine, vorbim mai târziu. Te iubesc. Pa.
Bună. Tau Sigma Kappa dă o petrecere. Trebuie să vii.
- Scuze, Tau...? - Sunt băieţi. Ştii, bere, tipi...
Ştiu, cred că o s-o aştept pe colega mea de cameră.
Haide! O să fie amuzant.
Eu şi Kim mergem. Te rog, te rog, te rog.
Bine.
- Noroc. Da! - Facultate!
Îl vezi pe tipul ăla? Se uită la tine.
Mulţumim. O să luăm o pauză. Cineva să ne aducă o bere!
Mă duc să mai iau nişte punch. Voi, fetelor, mai vreţi?
Nu, nu, nu. Suntem bine aşa.
Nu. Îmi pare rău pentru aia.
Chiar îmi pare rău.
Aşteaptă. Unde te duci?
Sunt puţin confuză.
Hai să-ţi găsim un loc şi să-ţi aducem un prosop.
- Aici. Poftim. - Mulţumesc.
O să-mi iau o bere. Vrei şi tu una?
Nu, mersi. Tocmai am băut un punch.
Asta explică câteva lucruri.
Noi obişnuim să combinăm punch-ul.
- Îl combini? - Da.
- Drăguţ. - Când o fată a băut trei pahare...
Patru.
Dacă nu o ducem într-o cameră...
trebuie să facem treabă la bucătărie cam... o săptămână.
O să mă duc la baie. Trebuie să-mi curăţ asta.
Planul nu a funcţionat. Cred că a fost un eşec.
Ce plan?
Am vărsat intenţionat bere pe tine, ca să putem vorbi.
- Ai vărsat bere pe mine intenţionat? - Da, aşa am făcut.
Sara! Sara! Cred că mai bine ai veni aici.
- Dă-o jos! Dă-o jos! Dă-o jos! - Nu.
- E vreo prietenă de-a ta? - Da.
Dă-o jos! Dă-o jos! Dă-o jos!
Tracy!
Rahat.
- Da! - Am prins-o, am prins-o, am prins-o.
Dă-i drumul! Dă-i drumul!
- Da, cine te-a luat? - Cred că ăla sunt eu.
Da? Cine te-a luat?
Se pare că Dumnezeu.
- Eşti bine, Kim? - Da, da.
- Doamne! Dumnezeule! - Bine, am ajuns.
Ar trebui să luăm liftul?
- Eu doar am băut punch. - Am ajuns.
- Ai luat-o? - Mersi, Sara. Bine.
Hei, tu eşti bateristul ăla drăguţ din trupa aia de rahat.
Eşti sexy.
Da.
Ştii, o să fiu certat fiindcă am scos nişte fete de la o petrecere de băieţi.
E opusul a tot ceea ce susţinem.
Ştii?
Noapte bună.
- Aşteaptă. - Nu, ţine-l. Păstrează-l pe data viitoare.
Îmi pare rău pentru tura de la bucătărie.
Îţi spuneam doar vrăjeli.
- Rahat. - Bună.
- Cine eşti? - Sunt colega ta de cameră, Rebecca.
Dumnezeule.
Rebecca?
Bună, Sara.
Ne-am întâlnit noapte trecută.
Corect.
Începe cu "R".
Rebecca.
Aici, ia astea. O să te ajute.
Mersi.
Nu m-am aruncat peste tine, nu?
Nu.
Tu ai desenat astea?
- Foarte tare. - Mulţumesc.
Haide. Să spargem biblioteca. Plimbatul o să-ţi ajute creierul.
E prea devreme pentru mine.
E ora 3:00 după-amiaza.
Doamne.
Jason, ce faci?
Vroiam doar să-ţi aud vocea.
- Ţi-am spus să nu faci asta. - Trebuie să vorbesc cu tine.
Faci ca totul să fie mai greu.
Sara, ascultă, vreau să vin acolo.
Da, dar n-ai făcut-o, îţi aminteşti? Asta-i problema.
Trebuie să plec.
Aia n-a sunat bine.
Ăla era iubitul tău?
Fostul. E complicat.
Se presupunea că o să mergem la facultate împreună.
Am aplicat amândoi la Brown şi eu am intrat, dar el nu.
Şi am schimbat înţelegerea. Am dat amândoi la ULA.
Şi două săptămâni mai târziu, un loc e liber la Brown şi...
- Nu. - Da.
- N-a făcut-o. - A făcut-o.
Ce nemernic.
- Îţi este dor de el? - Uneori am senzaţia că da.
E greu să faci să treacă. Crede-mă, ştiu cum e.
Dar, eşti la facultate acum. O fată trebuie să meargă mai departe.
Dumnezeule.
- Ce? - Sunt aşa geloasă.
Da, sunt un fel de uscător de rufe.
De fapt, pot să pun nişte lucruri în partea ta?
- Nicio problemă. - Poţi împrumuta ce vrei.
- Câteva le-am văzut doar în Vogue. - Părinţii mei cred că-mi sunt alături...
dacă mă fac să dispar, dându-mi un card de platină.
- Eşti de aici? - La 12 minute depărtare.
Trebuie să fie drăguţ. Să te duci acasă în weekend-uri, spălătorie şi mese gratuite.
- Da, n-o să se întâmple. - De ce?
Să spunem doar că nimic nu e gratuit la mine acasă.
Ce e aia?
Nu e nimic. Sunt doar nişte idei.
- Sunt bune. - Mersi.
Te superi dacă mă uit la ce lucrai?
De fapt, da.
Nu e nimic personal. E doar imaginaţia mea.
Nu vreau să-l vezi până nu e perfect.
Bine.
Hei, Sara.
- Bună. - Bună.
Tracy şi Kim, ea e colega mea de cameră, Rebecca.
Rebecca. Ce serios. Cum putem să-ţi spunem?
- Ce zici de Reba? - Ce spui de Becca?
Ce zici de Becky?
- Becky merge. - Da, Becky.
Îmi place Rebecca.
Bine.
Păi, trebuie să plec, fetelor. Pa.
Pa.
"De ce ar trebui să-mi închid BlackBerry-ul ca să-l ascult pe tipul ăsta?
Pentru că această oră...
vă va face să înţelegeţi că aspiraţi să faceţi ceva măreţ.
Să întreceţi gusturile lui Marc Jacobs...
sau Vera Wang, Rick Owens...
poate chiar să-i depăşiţi.
Ceea ce veţi produce va fi considerat artă
şi să nu lăsaţi pe nimeni să vă spună altceva.
Călătoria începe chiar aici, chiar acum.
Şi e treaba mea...
să vă fac să înţelegeţi pe fiecare dintre voi...
că puteţi fi artişti.
- Dle profesor Roberts? - Da?
Îmi pare rău că vă deranjez. Doar că, trebuie să intru în clasa asta.
Îmi pare rău, clasa e deja plină.
Fata care a întârziat, corect? Care-i numele tău?
Sara Matthews. Am cumpărat un formular de înscriere.
Şi de ce ar trebui să-l semnez, Sara, când am refuzat o duzină de alţii ca tine?
Ar fi corect?
Nu, cred că n-ar fi.
Nu-ţi face griji. Intro Design-ul mai are trei secţiuni.
E în regulă. Voi intra anul următor.
Vreau să intru în clasa ta. Mulţumesc.
Sara.
Se întâmplă să ai două lucruri pe care le pot învăţa...
şi astea sunt stilul şi dorinţa.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
- Să nu întârzii. - N-o să întârzii.
Cine e aceea?
Prietena mea, Irene. A terminat "Institutul de Artă" anul trecut.
E artistă?
A fost consultant de design pentru Marc Jacobs.
"Parisul a fost uimitor."
"Milano, toamna." Iar acum e în Barcelona.
Hei, fetelor, sunteţi libere? Noi mergem la "Seven Grand".
- Cum o să intraţi? - Suntem sexy.
- Veniţi şi voi? - Sigur.
Cluburile nu sunt chiar genul meu.
Aşadar, ce-o să purtăm?
Domnişoarelor!
Din partea a doi domni de la capătul barului.
Hei. Bună.
- Noroc. - Noroc.
- Hai să dansăm. - Pot să pun astea în geanta ta?
- Da. - Mersi.
- Priveşte cum mă agaţă tipul ăsta. - Da.
- Bună. - Bună.
- Ce mai faci? - Bine. Cum te cheamă?
- Adam. - Bună. Sunt Tracy.
Tracy. Te priveam din partea cealaltă a barului.
Tracy?
Doamne, ai văzut-o?
Da, am văzut-o. E sexy.
Alo?
Acceptaţi un apel cu taxă inversă de la Sara Matthews?
Da.
Frumoasă maşină.
- Deci, unde e Tracy? - N-am nicio idee.
Ei bine, din moment ce sunt aici...
- Ţi-e foame? - Mor de foame.
- Şi mie. - Bun.
Nu pot să cred că a fugit de tine.
- Mulţumesc că ai venit. - Desigur. Eram trează.
- Ce ai vrea? - Clătite.
La asta mă gândeam şi eu.
Ştii, noaptea asta, a fost rândul lui Tracy. Mâine eşti toată numai a mea.
Vreau să-ţi arăt marele oraş în formula cea bună.
Şi promit că n-o să te las baltă.
- Sună bine. S-a făcut. - Bine.
Acestea sunt piesele moderne.
Sunt puţin mai ameţitoare decât lucrurile vechi.
Ăsta e drăguţ.
E Jason, din nou.
Haide, vreau să-ţi arăt ceva.
E favoritul meu.
Ador cum îi evocă personalitatea doar prin ochi.
E ca şi cum chiar ar vrea să te ajute.
E uimitor. Îl ador.
Sunt aşa bucuroasă că ţi-a plăcut.
- Nu e pe gustul tuturor, ştii? - Da.
Asta e tare.
Ce, n-aveţi graffiti în Des Moines?
Ei bine, da. "Lana îl iubeşte pe Kevin", "Stacy îl iubeşte pe Robert".
Dar nimic de genul ăla.
Zâmbeşte.
Haide, să facem amândouă.
Ştii, există o formă de artă pe care n-o pricep.
Acele în piele. Nu, mulţumesc.
Am un tatuaj.
- Nu, nu se poate. - Ba da, am.
E sora mea mai mare. Am murit când aveam 9 ani.
Îmi pare rău.
E în regulă. Asta o ţine lângă mine.
Mereu mi-am dorit o soră.
Haide.
Ghici pe cine adaug la "Artistul Meu Preferat".
Pe cine?
Richard Prince.
"Diavolul poartă Prada" e filmul tău preferat?
Da, de ce?
Nimic. Doar că nu e tocmai un clasic.
Ştiu asta.
Dar e despre o fată dintr-un orăşel, care reuşeşte în lumea modei.
- La fel ca tine. - Da.
Bună.
Uită-te la tine.
Bună, pisicuţo.
Bună.
Fără guler, iubito?
Am crezut că o să-ţi placă.
Sara?
Ştiu, ştiu, ştiu.
Probabil că am încălcat 40 de reguli de cameră diferite...
şi ar trebui s-o duc la un adăpost, dar nu pot.
Cum ar trebui să-i spunem?
- Serios? - Va fi secretul nostru.
Păi, am numit-o deja, într-un fel. Cuddles.
Drăguţ.
Ăla e lănţişorul meu?
Scuze.
Eu doar îl încercam.
A fost al surorii mele.
Poţi împrumuta orice de la mine, cu excepţia ăstuia.
E singurul lucru pe care-l am de la ea.
Îmi pare rău.
E în regulă. N-ai ştiut.
Eraţi apropiate?
Da.
Eşti prima colegă de cameră, pe care o am de când a murit...
deci, e un pic ciudat.
În modul bun sau rău?
În modul bun.
Poftim.
Jake, te superi?
- Ai cerut cafeaua arabă, corect? - Da.
Rahat.
Ştii, se pare că există un model în desfăşurare aici.
Doar pentru că te-am sărutat, nu înseamnă c-o să te las să întreci limita.
Atunci ce înseamnă?
Bine, deci, în seara asta, omul din Tau Sigma Kappa...
va revigora o tradiţie sacră.
O petrecere de băieţi? Nu prea ştiu.
Slavă Domnului! O să fii scuza mea ca să nu merg.
- O să-mi primesc cafeaua arabă? - Da.
Poţi să-i aduci o cafea arabă, te rog? Mulţumesc.
- Da. Prima zi. - Bine.
- Păi, ne vedem diseară. Bine. - Da, ne vedem. În regulă.
- Bine, pa. Pa. - Pa.
Bună.
Deci, Tau Sigma Kappa diseară?
- Kim şi cu mine mergem. - De ce, să mă lăsaţi baltă iar?
Sara, tipul avea un Porche şi un instrument sexy.
Asta-i scuza ta?
Ascultă, eu... Bine.
Ce vroiam să spun e că-mi pare rău. Am dat-o în bară rău de tot.
Mă ierţi? Te rog?
Te iert.
Mersi.
- Bună. - Bună.
- Arăţi drăguţ. - Mulţumesc.
Richard Prince are un spectacol în seara asta.
Am cumpărat două bilete, ştiind că e artistul tău preferat.
De fapt... am o întâlnire.
Bine.
- Pot reprograma. - Nu trebuie.
Vreau. Doar cu o condiţie.
E drăguţ. Cine-i designer-ul?
Cui îi pasă? Ce eşti tu, o curvă calificată?
Sunt doar curioasă.
Am luat-o cu 20 de dolari de la un târg de vechituri. E de epocă.
Încă ceva.
Perfect.
Sar în duş şi apoi mergem.
Rahat.
Rebecca.
- Trebuie să mergem pe acolo. - Bine.
- Ne vedem mai târziu. O zi bună. - Pa.
Hei, Sara.
Ascultă, se întâmplă ceva cu colega ta de cameră.
Cum adică?
Era în faţa camerei mele azi dimineaţă.
Şi ce făcea?
Mă aştepta.
Am deschis uşa şi ea era acolo, stând şi holbându-se ca o nebună.
De ce ar face asta?
Tu s-o întrebi. Eu stau departe de ea.
Bine. Trebuie să plec.
Contrar opiniei populare...
frumuseţea nu e în ochii privitorului.
Este în mâinile designer-ului.
Acum, spuneţi-mi, cântărind cele două opţiuni, care-i cea mai bună?
Există o modă corectă şi una greşită?
Cine-mi poate spune diferenţa dintre modă şi stil?
Domnişoară Matthews?
Moda e trecătoare, dar stilul rămâne mereu acelaşi.
Yves Saint Laurent. Exact.
Toţi banii din lume nu-s suficienţi ca să vă cumpere stilul.
Dar pot cumpăra un stilist bun.
Adevărat.
Bună.
Bună. Mulţumesc.
De unde ai ştiut când termin orele?
Sunt colega ta de cameră.
Tracy a spus că ai cam speriat-o.
- Ce? - Da.
Nu. Ea m-a speriat mai mult.
Fugea spre baie de parcă voia să se arunce pe geam.
Practic, m-a dat la o parte.
Ei bine, fetei îi place să petreacă.
Oricum, în locul tău nu mi-aş face prea multe griji.
Mă duc s-o văd pe Irene. Mersi din nou pentru cafea.
- Sara! - Bună.
- Irene! - În sfârşit!
- Bună. - Bună.
- Ia loc, ia loc. - Bine.
Vreau să merg cu tine când o să cresc.
- La naiba, eu vreau să fiu când voi creşte. - Irene. Eşti gata?
Două secunde. Tatăl tău încă îmi trimite mesaje. Patru săptămâna asta.
Sper că i-ai spus că închid biblioteca în fiecare seară.
I-am spus că nu te-am văzut. Din ce ştiu, ai putea fi prostituată.
- Perfect. - Bine, am terminat.
- Mersi că ai venit. - Desigur. N-aş fi lipsit.
Nu prea te-am mai văzut pe aici.
De când ai anulat cina şi toate alea.
- Îmi pare rău. - Da.
De fapt, mă gândeam că poate luăm cina diseară?
Învăţ, deci...
- Înţeleg. - Da. Da.
- Pagina 3. - E foarte compact.
Aşa e.
Bine. Bine. Să mergem.
- Bine. - Să plecăm repede...
înainte să mă răzgândesc.
La naiba.
Hei! Ce-ai zice dacă ai aprinde lumina?
Alo?
Ştiu că eşti aici.
Târfo.
Ciudato.
Vrei să ştii ce părere am eu?
Cred că eşti o târfă prostuţă care se duce la petreceri.
Şi o influenţezi în scopuri negative.
Dacă spui cuiva despre asta, o să te omor.
Bine.
Frumos piercing.
Bună, sunt Sara. Lăsaţi un mesaj.
Ei bine, mersi că m-ai ajutat să nu învăţ.
Oricând.
Da?
Unde ai fost?
Bună.
Am tot sunat şi sunat.
- Rebecca, acesta e Stephen. - O să mă duc la culcare, acum.
Sunt bucuroasă că eşti bine.
- Ai prins un asediu? - Nu.
Cred că are dreptate. Ar fi trebuit să sun.
Bine.
Noapte bună.
- Ne vedem mai târziu. - Sara.
Noaptea trecută, eram îngrijorată în privinţa ta.
Nu trebuie să ai grijă de mine. Mă descurc şi singură. Bine?
- Suntem în regulă, nu? - Da, suntem bine.
- Sunt deja cea mai bună prietenă a ei? - E destul de trist.
Opreşte-te.
Poate chiar te place.
- Ştii la ce mă refer? - Nu, nu ştiu.
- Nu? - Nu?
- Eu cred că da. - Eşti un cretin.
Mulţumesc.
Stephen.
Tracy. Tracy.
Bună.
- Bună. - Am auzit că ai schimbat căminul.
Da. Conrad Hall suna mai bine, aşa că...
- Ar trebui să mergem amândouă. - Sara.
Bună.
Tracy.
Despre ce era vorba?
Nu ştiu. Pur şi simplu a plecat.
Ei bine, mereu a fost o drogată.
- Nu e o panoramă grozavă. - Nu, nu e. Dar e bine.
Totul e bine. Da. E cam de nota 6.
- Îi dau un 4. - Un patru?
E un punct de vedere destul de critic.
- Deci? - Deci?
Ar trebui... să mergem acasă?
- Da, ar trebui. - Da.
Dar întrebarea este:
La mine sau la tine acasă?
- Bine. - Da, şi-o să facem un pariu.
- Bine. - Bine.
A. Mergem la tine acasă.
B. Mă duci acasă...
la patul meu de cămin şi la colega mea de cameră.
Care-i pariul?
Ăsta e un pariu cam stupid.
De ce ai acceptat?
Se pare că sunt un tip prost.
Nu atinge pământul.
Nu-ţi atinge picioarele.
Foarte bine, ai câştigat.
- Deci... - Deci, mergem la tine acasă.
Deci.
- Aşteaptă puţin. - Ce?
Îmi acorzi 30 de secunde?
- Glumeşti. - Nu, nu glumesc.
30 de secunde. Mulţumesc.
Aproape am terminat.
Eu o să încep să-mi dau hainele jos.
Da, super.
- S-a dus şi tricoul meu. - Nu te cred.
- S-au dus şi blugii. - La naiba, ăla e stripteasul meu. Stai.
Ce urmează? De sus sau de jos?
Ştii, o să te fac să te dezbraci din nou.
Ştiam că n-ai avut...
curajul.
Sara, ai răspuns.
Sara?
Sara. Sunt Jason.
Putem vorbi...
despre noi?
Sara?
Îmi este dor de tine.
Îţi este?
Îmi lipsesc atingerile tale.
Îţi este dor să mă atingi?
Da.
Dovedeşte-o.
Jason.
Îmi este aşa dor de tine.
Să nu mă mai suni niciodată.
Ce?
- Să nu mă mai suni niciodată. - Aşteaptă, Sara, cum adică?
Bună dimineaţa.
Bună. Te-ai trezit devreme.
Da.
Scuze că nu te-am lăsat. Mi-am uitat telefonul.
Nicio problemă.
Bună, Cuddles. Bună, pisicuţo.
Vrei să luăm micul-dejun? Nu se poate.
- Asta e pisica ta? - Poate.
- E drăguţă. - Mersi.
Şi dacă o păstrezi, îmi voi pierde slujba.
- Ne-am înţeles? - Da.
Bună. Intră. Ce ţi-a luat atâta?
Am mers.
- Ba nu. - Ba da. Taxiurile sunt prea scumpe.
Sara, nu poţi să mergi prin centrul L.A. de una singură.
- Aici nu eşti în Des Moines. - Ştiu.
Oraşul e plin de nebuni.
Să fac o băutură şi să mergem.
Alo?
Da, e o idee minunată. Aşteaptă.
- Irene, îţi plac pisicile? - Da. De ce?
- Trebuie să scăpăm de una. - Călătoresc prea mult.
- Va muri de foame. - Ai dreptate. Nu, nu poate.
Voi veni acasă când voi ajunge.
Pa. E-n regulă.
- Cine a fost aia? - Colega mea de cameră.
- E puţin prea protectoare. - Sună amuzant.
- Aşadar, unde-i? - Ce anume?
Ai spus că ai o surpriză pentru mine?
Da...
Aşadar, îmi făceam curat în dulap...
şi nu am purtat astea în ultimele şase luni.
- Glumeşti. Toate astea? - Sunt mai multe.
- Nu se poate. - Ce?
Nu avem prea mult loc în dulap...
şi Rebecca deja mi-a ocupat jumătatea mea.
Mută-te cu mine.
- Serios? - Da, de ce nu?
Locul ăsta e mare. Eu nu sunt niciodată acasă.
Părăseşte-o pe colega ta şi locuieşte aici.
În afară de asta, poţi avea animale.
- Am să vorbesc cu ea. - Bun.
Lui Irene chiar îi plac fetele.
Întotdeauna i-au plăcut.
Ce nasol că nu l-a putut lua pe Cuddles, nu?
Aia nu e o problemă.
Pe bune?
Mi-a propus să mă mut cu ea.
Ce?
- Vrei să te muţi? - Nu. Eu...
Ador să locuiesc cu tine.
Tehnic, tot aş mai locui aici, aşa că nu ţi-ar trebui altă colegă.
Locul ei e mare.
Nu e ca şi cum nu ai putea să ocupi un loc în plus în dulap.
Nu vreau mai mult spaţiu, eu vreau...
E ceva de gândit.
Nimic nu e decis încă.
În plus, îl vom putea păstra pe Cuddles.
Ei bine, mă gândeam că mai bine aş sta aici de Ziua Recunoştinţei...
şi ne vedem la Crăciun.
Ştii ce, mamă? Sunt cam ocupată acum.
Pot să vă sun înapoi? Bine. Pa.
Simţi cât de frumos şi de cald e acolo înăuntru?
Dumnezeule. Ce s-a întâmplat?
- Cuddles a fugit. - Ce?
Am luat-o să spăl hainele şi ea era în coşul de rufe...
şi a plecat. Şi m-am dus după ea şi...
Îmi pare rău.
Mă duc s-o găsesc.
Poate e karma. Nu aveam voie s-o păstrăm, totuşi.
- E numai vina mea. - A fost un accident.
E stres după stres, ştiţi?
S-a întâmplat altceva?
Părinţii mei vor să mă duc acasă de Ziua Recunoştinţei.
Şi tu nu vrei să te duci?
Emily a murit cu două zile înainte de Ziua Recunoştinţei.
Nu a fost niciodată cea mai festivă sărbătoare în familia Matthew.
Ştiu că ar trebui să fiu acolo, dar nu ştiu...
e ca şi cum ar fi o fantomă la masă, ştii ce zic?
Aşa că...
Poţi veni cu mine.
Petrece Ziua Recunoştinţei la mine acasă.
- Nu se vor deranja ai tăi? - Te rog...
Şi Stephen mi-a cerut să stau...
dar mulţumesc.
Termenul designului este până vineri.
Acum amintiţi-vă, oameni, naturaleţea.
Cine este fondatoarea industriei noastre?
Eve. Când i-a înmânat lui Adam frunza.
O zi bună.
- Sara. - Da?
- Putem vorbi în biroul meu? - Sigur.
Îmi place pericolul din munca ta. E ciudat şi aspru.
Îmi place faptul că sunt toate aceste, să zic aşa, adâncuri întunecate în acest...
exterior inocent. Juxtapunerea e extraordinară. E minunat.
- Mulţumesc. - Şi mai sunt şi stilurile, ştii tu...
Se integrează aşa rapid în lumea modei.
Pentru că ai stilul tău aparte, tehnica ta, ştii tu...
Ce o face atât de minunat şi emoţionant.
Exact. De aceea eu merg în fiecare an la "Săptămâna Modei" în Paris.
Să văd ce mai e nou şi minunat şi... ce altceva?
- Încântător. - Încântător.
- Şi să fim serioşi, să mă duc la petreceri. - Sigur.
Bugetul îmi permite să aduc un însoţitor în fiecare an.
De obicei mai în vârstă, dar nu tot timpul.
Sunt multe talente în clasa asta...
dar cei mai buni designeri au împins limitele a ceea ce e acceptabil.
Îşi asumă riscuri.
Ar trebui să plec.
În regulă. Ei bine, a fost o întâlnire bună.
Oferta stă-n picioare, Sara.
Şansa unei vieţi întregi.
- Ce s-a-ntâmplat? - Profesorul de design tocmai m-a sărutat.
- Eşti bine? - Şi cred că măgarul e însurat.
- O să-i spui lui Stephen? - Nu, asta va isca probleme.
Sunt aici pentru tine.
- Ştiu. - Mersi că mi-ai spus.
- Ce pot face? - Nimic.
- Dle profesor Roberts? - Eu sunt.
Mă bucur că mai sunteţi aici.
Da, ei bine, tocmai plecam.
- Nu eşti o studentă de-a mea. - Nu, nu încă.
De aceea sunt aici.
- Rămân corigentă la Psihologie. - Da şi de ce se-ntâmplă asta?
Sunt plictisită.
Ei bine, îmi pare rău pentru asta, dar nu ştiu ce pot face să ajut.
Mâine e ultima zi de cursuri.
Şi dacă nu-mi aleg altul, atunci voi rămâne în urmă.
Lui tati nu-i va plăcea.
S-ar putea să provoace necazuri...
ceea ce înseamnă că sunt la mila ta.
Uite, eu chiar nu...
Nu e metoda mea să iau studenţi în mijlocul semestrului.
Arăt ca o studentă pentru tine?
- Soţia ta e foarte drăguţă. - E fosta mea soţie.
Va trebui să-ţi pun nişte întrebări prima dată.
- Întreabă-mă orice. - Ai experienţă în design?
- Deloc. - Ce ştii despre haine?
Doar un lucru.
Da, care-i acela?
Arăt mai bine fără ele decât cu ele.
Ei bine, cred că putem rezolva ceva.
- Doar spune-mi şi voi face orice. - Sărută-mă.
- Ce? - Am spus să mă săruţi.
Dle profesor Roberts, mă răniţi.
Hărţuitoare mică.
Dă-te de pe mine! Încetează!
- Linişte! - Nu!
- Taci! Linişte! - Dă-te de pe mine! Lasă-mă-n pace!
- Mă răneşti! - Linişte. Poţi să taci, te rog?
- Nu! Am spus nu! - Taci, târfuliţă hărţuitoare!
Sylvester, încetează! Nu!
- Linişte! Linişte! - Dă-te de pe mine! Nu! Am spus nu!
- Ce...? - Încetează!
- Doar spune-mi şi fac orice. - Sărută-mă.
- Ce? - Am spus să mă săruţi.
Ce vrei?
- Profesore Roberts, mă răniţi. - Dă-mi aia!
Nu trebuie să faci asta. Nu trebuie să faci asta.
Ce vrei? Bine, haide.
- Voi plăti. Bine, voi plăti pentru asta. - Da, aşa e.
Haide înăuntru.
Haide înăuntru. Bună.
Aşezaţi-vă, vă rog. Bun venit.
Sunt profesoara Jacobs şi voi prelua această oră...
pentru restul semestrului.
Ce s-a-ntâmplat?
Ei spun că a plecat, dar eu am auzit că
cineva a trimis decanului o înregistrare cu el lovind un student.
- Dumnezeule. - Da, ştiu.
Ştiu.
Ei bine, asta e ceea ce numim karma insistentă.
- Pa, Sara. - Pa, Jake.
Bine, am luat o decizie.
- Eşti pregătită? - Da, să auzim.
În regulă.
- O să renunţ la trupă. - Ce? De ce?
E o mare pierdere de timp şi suntem nasoli.
Nu sunt de acord, dar de ce ai spune asta?
În regulă, lasă-mă să mă gândesc.
Singurele locuri unde putem cânta...
sunt casa frăţiei mele şi cafeneaua prietenei mele.
Nu e bine.
- Ai spus "prietena mea"? - M-ai auzit.
Aşadar, crezi că va fi amuzant să stai aici de Ziua Recunoştinţei?
Da, poţi lua cina la casa frăţiei, jocuri de fotbal...
şi întotdeauna umorul homosexual ciudat.
- Sună ca o explozie. Vremuri amuzante. - Da. E foarte bine.
Puţin ciudat câteodată, dar...
Rebecca. Dumnezeule. Ce s-a-ntâmplat?
- Ce s-a-ntâmplat? - O căutam pe Cuddles.
Un om m-a tras pe o alee. M-a a...
Bine.
- Am scăpat, totuşi. - Bine.
Bine.
Dumnezeule.
Nu e adâncă, slavă Domnului.
Ar trebui să vezi un doctor.
- Nu. - Rebecca, trebuie.
- Iar apoi Poliţia. - Nu, nu pot.
Suni tu sau sun eu. E un psihopat umblând pe afară.
- Te rog, nici măcar nu l-am văzut. - Nu contează.
- Tot trebuie să vorbeşti cu poliţia. - Te rog. Vreau doar ca tu să ştii.
- Rebecca. - Nu spune nimănui, te rog.
Bine, nu le voi spune.
- Doar lasă-mă să te ajut. - Eşti nervoasă pe mine?
De ce aş fi?
Scuze din nou că nu stau, dar Rebecca...
Nu, am înţeles. Am înţeles.
O să mă giugiulesc cu perna mea şi am să pretind că eşti tu, aşa că...
Doar spune că ai să-mi duci dorul.
Am să-ţi duc dorul.
Şi eu.
Ştii, nu am auzit de Jason de săptămâni întregi.
E ciudat cum a încetat să sune.
E ceea ce ai vrut, nu?
Da.
Da, bănuiesc că e.
Asta e casa ta?
E casa părinţilor mei. Nu a fost niciodată o casă, când am locuit eu.
Alo?
E cineva aici?
Bună, Rebecca.
- Bună. - Bună, dragă.
- Dumnezeule. Ce s-a-ntâmplat? - Mamă, încetează. Nimic.
- Ce vrei să zici? Nu e nimic. - Las-o baltă.
Nu credeam că ai să ajungi.
De ce nu?
Şi tu eşti...?
Sunt Sara.
- Sara e colega mea de cameră. - Bună, eu sunt Jeff.
- Încântat de cunoştinţă. - Bună. Bun venit. Sunt Alison.
Mersi.
Haide, să-ţi arăt camera mea.
Nu le-ai spus că venim?
Nu trebuiau să ştie.
- Frumoasă cameră. - Bănuiesc.
- Cine-i ea? - E doar nişte muncă de liceu.
Nu am fost pe aici s-o dau jos.
Sara, sper că nu eşti vegetariană.
Nu, nu chiar.
- Rebecca e o colegă minunată. - Ce bine că aud asta.
Sunt sigur că te place, pentru că ea nu a mai adus pe nimeni acasă.
- Tată. - Ce?
Ca un părinte, te îngrijorezi.
Îţi protejezi fiica toată viaţa ei apoi ea pleacă la facultate.
Şi e pe cont propriu. Şi nu ştii niciodată cui va fi expusă.
Tată.
Sara, vom pregăti o cameră frumoasă pentru tine.
Nu, va sta cu mine.
- Nu? - Bine.
Minunat.
Tată.
Bec. M-ai speriat.
De ce eşti trează aşa târziu?
- Aşadar, ce faci? - Sunt bine.
Notele mele sunt bune.
Nu aia voiam să zic.
Îmi fac prieteni.
Rebecca, uite-te la mine puţin.
Eu şi mama ta te plăcem.
Ştiu.
În regulă, o să mă duc în pat.
Bună.
Ce ai de gând să faci?
Rebecca o să-mi arate unde îşi petrecea timpul când era la liceu.
- Minunat. - Da.
- Rebecca o duce foarte bine. - O duce bine.
Îşi ia medicamentele?
Medicamente?
Ei bine, distracţie plăcută, fetelor.
Haide.
E totul în regulă?
Da.
Doar că...
Doar că e frumos să ştiu de unde vii tu.
Haide.
- Asta e cea mai bună. - Miroase foarte bine.
Obişnuiam să vin aici în fiecare zi.
- E Rebecca. - Ei bine, să stăm acolo.
Le ştii?
Vă costă cinci dolari şi cincizeci şi şapte de cenţi.
Aia e fata din desenele tale.
Rebecca?
Să plecăm.
Bună, Maria.
Bună.
Voiam să te prezint Sarei.
Colega mea de cameră.
- Bună. - Bună.
Poate ar trebui să mergem.
Rebecca.
Nu am fost niciodată prietene.
Haide, să mergem.
Bun, Irene e în oraş.
- Bună alergare? - Minunată.
Mă duc la studio.
În regulă, ne vedem mai târziu.
Nu aştepta. Mă simt inspirată.
Mi-am uitat caietul.
Pa.
- Hei. - Dumnezeule.
- Eşti bine? - Bună.
- Eşti bine? - Da.
- Ce sunt astea? - Asta trebuie să aflu.
Bună.
Te pot ajuta?
Nu. Sunt bine.
Doar îmi fac slujba.
- Totul e gata. - Ai ceva...
- Ce naiba? - Îmi pare rău, Rick.
Dragă, e în regulă. Nicio stricăciune, nicio...
Îmi pare rău din nou, Rick.
Târfă stricată.
Calmează-te.
Haide!
Laşule.
Se spune că Zyprexa e folosit să trateze simptomele unor condiţii psihice
cum ar fi schizofrenia şi confuzia bipolară.
Am crezut doar că e ciudată.
Poate şi-a făcut plinul din nou. Poate le-a luat tot timpul.
Da, nu cred că le-a luat vreodată.
Cred că e timpul să mă mut cu Irene.
Da.
Scuze că mă holbez...
dar eşti foarte frumoasă.
Şi tu.
Ai nişte buze frumoase. Ce tip e ăla?
Scorţişoară. Cafeinizată.
O fată nu va ştii niciodată cât de târziu petrece.
Pot să-l încerc?
Ai dreptate. Scorţişoară.
Te-aş invita la mine, dar am o colegă de apartament.
Ei bine, cât noroc, stau la câteva cartiere distanţă...
şi eu nu am o colegă.
Ce mai aşteptăm?
Aici Irene. Lăsaţi un mesaj.
Bună.
- Unde ai fost toată noaptea? - Am fost la studio.
Am avut inspiraţie, aşa că...
Am pierdut noţiunea timpului.
- Rebecca... - Vreau un tatuaj.
- Ce? - Un tatuaj.
Vrei să vii cu mine?
Te rog? Nu cred că o pot face fără tine.
Bine.
Ştiu ce vreau.
- O să aştept aici. - Bine.
Gata.
Să vedem.
Poţi să te gândeşti la mine ca la o soră.
Ei bine, care-i problema?
Poţi să-mi spui Emily dacă vrei.
Sara?
- Asta aduci? - O să aduc restul când se-ntoarce Irene.
- Unde ţi-e lănţişorul? - Nu-l pot găsi. Nu-i nimic.
- Sara. - Stephen, nu vreau să mă-ntorc acolo.
Am să mă uit după el.
Ai văzut lănţişorul Sarei?
Ce am făcut?
Trebuie să treacă mai departe. Ştii ce zic?
Cu tine?
Dacă găseşti lănţişorul, să mă anunţi. Ai înţeles?
Tu fă porcării d-astea.
Să faci una bună.
Ar trebui să sunăm pe cineva.
Poate biroul decanului, sau măcar consilierul tău rezident.
Şi ce să le spun? Nu mi-a făcut nimic.
Părinţii fetei sunt speriaţi de ea.
- M-a speriat foarte tare. - Astea sunt curate sau murdare?
Undeva printre, poate.
Ai luat asta?
Nu, nu cred.
Nu e aia a ta?
Destul. Returnez astea, iar tu trebuie să faci ceva.
Nu. Nu vreau să te duci înapoi acolo.
Sunt Sara. Lăsaţi un mesaj.
Bună, Sara. Sunt Jason.
De fapt, sunt în faţa căminului tău. Tocmai am intrat.
Uite, sunt la hotelul Rosewell, camera 210.
Sună-mă, bine?
Mă duc la bibliotecă.
- Te pot conduce. - E-n regulă.
- Eşti sigură? - Da.
Ei bine, petrecerea începe la zece. Am auzit că va cânta o trupă grozavă.
- Credeam că ai spus că sunt nasoli. - Se îmbunătăţesc, ştii?
- Am auzit că bateristul e bun. - Chiar e.
Dar dorm cu prietena lui.
- Ne vedem mai târziu. - Bine.
Sara?
Ce?
Sara?
Ai primit mesajul meu.
Mă bucur că ai venit.
Se simte bine.
Întoarce-te.
Închide ochii.
Am dus dorul mirosului tău.
Te iubesc aşa de mult.
Ea nu te iubeşte.
Bună, eu sunt. Irene are nevoie de mine şi nu răspunde la telefon.
Şi sunt îngrijorată. Te vei întâlni cu mine acolo, te rog?
South Grand, nr. 524. Bine. Pa.
Irene?
- Irene! - Sara.
- Ce faci? - Stai jos şi taci.
Ascultă-mă.
Tot ce-am vrut a fost să-ţi fiu prietenă.
- Rebecca, sunt prietena ta. - Nu, nu eşti.
- Ba da, sunt. - Nu, nu eşti.
Suntem aici pentru că m-ai trădat.
- Rebecca, sunt prietena ta. - Încetează!
Încetează să spui lucruri pe care nu le spui cu adevărat!
Te-am protejat!
Te-am protejat în faţa târfei de Tracy...
şi pisicuţa aia jegoasă...
profesorul acela ticălos...
chiar şi de fostul tău prieten!
- Ce i-ai făcut? - Am scăpat de toţi pentru tine!
Şi cum mă răsplăteşti? Părăsindu-mă!
Rebecca, te rog, iartă-mă.
Bine?
Îmi pare rău. Îmi pare aşa de rău. Din adâncul inimii mele.
Te rog, iartă-mă.
Te iert.
Bine.
Acum o putem lua de la început.
Bine.
Exact ca în prima zi.
- Ce e asta? - Doar noi două împreună.
Pentru că vreau ca tu...
- ...să ai o prietenă bună. - Nu! Nu! Nu!
- Rebecca! Rebecca, nu! - Stai întinsă, târfă.
Stai departe! Nu veni mai aproape.
- Stai! - Irene?
Îmi pare rău. Îmi pare aşa de rău.
Sara.
Sara! Sara!
Sara!
- Irene! - Sara, nu!
- Sara! Sara, nu! Sara! - La naiba!
- Scara de incendiu! - Vreau doar să-ţi fiu prietenă!
- Nu te pot părăsi! - Du-te la fereastră.
Sara! Sara!
- La naiba! - Nu, Sara!
Sara! Deschide-l, te rog!
- Sara! - Nu pot ajunge! E prea departe!
- Sara, du-te! Ieşi afară! - Sara!
- Doamne. E prea departe.
Totul va fi bine!
Sara!
Ajută-mă!
Nu!
Ajutor!
Dumnezeule!
- Haide, haide, haide. - Ridică-mă!
- Dă-mi mâna. - Trage-mă!
Sara! Ai grijă!
Dumnezeule!
Dumnezeule.
- Sara! - La naiba.
Haide.
Stephen. Stephen.
Jur pe Dumnezeu...
- Te voi împuşca, Rebecca. - N-o vei face.
N-ai fost niciodată prietenă cu mine.
- Bun venit înapoi. - Bună.
Ştii, te poţi muta cu mine dacă vrei.
Nu cred că mai vreau o colegă pentru o vreme.
Da.
- Cină în seara asta, poate? - Absolut.
Bine.
Înainte să pleci, vrei să mă ajuţi cu ceva?
Scoate-mă de aici.
Ne vedem mai târziu.
Subtitrarea: bioxenial10/niculaee Subtitrari-Noi Team/www.subtitrari-noi.ro